Tekstityksen päiväys: 17.05.2006 Versionumero: 1.3
Suomennos: mummasi, LadyGandalf, mikko_
Oikoluku: locomot
SVEITSI 1948
ARVEYESIN SUOLAKAIVOKSET Tuohon suuntaan.
Jos nämä räjähtävät väärässä paikassa, me kaikki hautaudumme elävinä.
- Vie ne pois idiootti. - On aika lopettaa.
Meidän täytyy vielä avata tuo tunneli ennen kuin lopetamme.
Se on jo 10 minuuttia yli 18.00.
Me lopetamme, kun minä sanon, että lopetamme, Muller.
Emme ole orjiasi.
Paitsi jos saamme osamme joulubonuksestasi.
En uskonutkaan.
Smaragdeja.
Huone on täynnä smaragdeja.
- Kerro meillekin! - Mitä siellä on?
- Mitä? - Uskomatonta.
Huoneellinen smaragdeja.
Mikä tuo on?
- Mikä tuo on? Mikä se on? - Voi hyvä Luoja!
- Meidän täytyy lähteä! - Tulkaa jo!
Tulkaa! Tätä tietä!
Niitä tulee lisää! Juoskaa!
Jätä hänet!
Jumala, auta meitä!
Marcelo, en tiedä miksi tulit tänne asti.
Sanoin sinulle jo puhelimessa, ettei minulla ole aikomusta myydä maitani.
Minä olen, kuinka sanoisin, vanhanaikainen -
ja uskon, että neuvottelut pitäisi hoitaa henkilökohtaisesti.
Neuvottelut. Mitkä neuvottelut, Marcelo?
Tämä talo ja tämä maa on ollut suvussani jo sukupolvia.
Ja haluan viettää viimeiset hetkeni täällä järvellä, -
kuten isäni teki ja isänisä ennen häntä.
Olen pahoillani kuullessani tuon.
Tämä on Montclair.
- Eikö olekin hieno kynä? - Kyllä. Mitä sitten?
Allekirjoita sopimus -
ja me viemme sinut sairaalaan.
Piru sinut perikööt.
Hyvä on sitten.
Mitä tekisimme ruumiille?
Hän halusi viettää viimeiset päivänsä järvellä.
Meidän pitäisi kunnioittaa sitä.
Hienoa.
Kun useimmat tytöt laittavat huulipunaa päättäjäisiin, -
minä pyyhin kuraa pois naamalta.
- Aivan mahtavaa. - Ketä varten laittaudut?
Viimeinen yksinäinen uros, jonka näimme oli ibex noin 3 km korkeudella.
- Mikä? - Ibex.
Ibex on vuoristovuohi. Se otus, jota sanoit peuraksi.
Joskus muistelet tätä aikaa, ja tajuat miten säälittävä olet.
Jos kumpikaan haluaa joskus muistella tätä aikaa, -
ehdotan, että pakkaatte tämän auton.
- Kuulit, mitä hän sanoi, Miles. - Emily.
Jätit laukun ensimmäiselle nousulle. Emme voi lähteä ilman sitä.
Sinne on yli tunnin matka.
Sinun täytyy vitsailla.
Selvä. Toki. Minä haen sen.
- Emily. - Ihmiset, tarkistaa kaikki tavaranne.
Ette halua unohtaa tänne mitään, -
ja heti kun autot on lastattu lähdemme takaisin hotellille.
- Emily. - Kiitos, kun tulitte.
- Mikä sinulla on? - Ei mitään. Kuinka niin?
Emme puhu tuolla tavoin asiakkaiden edessä. Tiedät sen kyllä.
Selvä
Olen pahoillani. Voinko hakea sen laukun nyt?
Unohda se. Pakataan vain autot ja lähdetään hotellille.
Sitä paitsi emme halua myöhästyä lennoltamme Kreikkaan.
Lomalle? Lähdemme oikeasti lomalle?
Kyllä. Ajattelin, että sille olisi tarvetta.
Eli mitä pikemmin autat veljeäsi pakkaamaan auton...
No jos sen noin sanot...
Kulta, saitko viestin Vincentiltä?
Sain. En tunne häntä.
Toivon, ettei se liity töihin.
En osaa sanoa. Tapaan hänet ravintolassa pian.
Luulin, että olisit minun kanssani.
Katson vain sähköposteja.
Sain juuri uuden voiteen, ja on yksi paikka, johon en oikein yllä.
Arturo del Torto on juuri tehnyt base -hypyn Cerro Sano vuorelta Argentiinassa.
- Hyvä Arturolle. - Kaveri on vain tähdenlento, hänessä ei ole ainesta pysyvyyteen.
- Se on julkisuustemppu. - Tiedätkö mitä?
Hei.
- Oletko onneton, John? - En ole.
Meillä oli hiljainen kesä, ja ajattelen vain Emilyn lukukausimaksuja.
Tiedän, kulta. Sinulla on paljon meneillään.
Asioita, joita Arturon tapaisten ei tarvitse murehtia.
Koska hänellä ei ole ketään, joka rakastaisi häntä tai ketään, jota hän rakastaisi.
Sinä valitsit perhe-elämän.
Pidän enemmän sinun valinnastasi.
Unohdetaan laskut ja lainat ja kaikki muu hetkeksi, -
ja aloitetaan se erittäin pitkä odotettu loma.
- Seurueesi on tuolla. - Kiitos
Vincent?
Herra Palmer, kiitos, kun tapasit meidät.
Tässä on Sophia, hyvä ystävä ja liikekumppani.
- Kunnia tavata. - Kiva tavata.
En tiedä miksei tätä voitu hoitaa puhelimessa. Lähden kaupungista tänä iltana.
Olen nopea. Toinen meidän liikekumppanimme, -
on saanut haltuunsa palasen maata Sveitsissä, -
- jossa on vanha hylätty suolakaivos. - Sen mikä on Arveyesin lähellä?
Sinä tunnet kaivokset.
Se suljettiin noin 50 vuotta sitten. Siellä oli romahdus. Ei selviytyjiä.
Siellä oli yksi selviytyjä. Kauhea tradegia.
Monta kummallista tarinaa ympäröi sitä kaivosta.
Se on hieno legenda, mutta tietenkään se legenda ei paljoa auta, -
kun etsii opasta.
Kukaan ei ole ollut kaivoksessa romahduksen jälkeen.
Vaarallista, tuntematonta aluetta kuten tämä, on erittäin vaikea löytää nykyään.
Siksi tarvitsen jonkun, jolla on kokemuksesi.
Minä tahansa muuna aikana olisin mielelläni opastanut teitä.
Mutta vien perheeni pitkälle odotetulle lomalle. Oli ilo tavata teidät.
Kuka vain voi mennä kaivokseen. Haluan varmistaa, että me kaikki tulemme myös ulos.
Sinä olet maailman paras opas, ja minä maksaisin sinulle sen mukaan.
Tuo on vasta alkua.
Saat nämä ennakkoon ja saman verran, kun olemme palanneet turvallisesti.
Miksi minusta tuntuu, ettei tämä ole vain koskemattoman alueen valloitusta?
Ehkä sitä voisi sanoa urbaanilegendojen murtamiseksi.
En voi uskoa sinua!
Hän antaa meille nelihuoneisen kalustetun mökin järveltä.
Kenenkään teistä ei tarvitse tehdä töitä, vain minun.
Se on sama asia kuin meneminen Kreikan saarille.
Lupasit meille oikean kaksiviikkoisen loman, kuten normaaleilla perheillä.
- Mikä ei ole normaalia tässä perheessä? - Vitsailetko?
Normaalit ihmiset vievät salkun töihin.
Sinä pakkaat käärmeseerumia ja happipulloja.
Mistä lähtien olet vihannut työtämme? Luulin, että rakastat sitä.
Minä en rakasta sitä. En halua olla matkaopas tylsistyneille pohatoille.
Haluan olla se tylsistynyt pohatta.
- Kulta, mene pakkaamaan tavarasi. - Olen pakannut jo.
Mene sitten oppimaan jotakin.
Haluan oppia kuinka vanhemmat hoitavat tällaisen.
Me hoidamme sen keskenämme.
- Stephan, lopeta huijaaminen. - On minun vuoro. - Niin varmasti.
Herra Palmer, tässä on Marcel, isäntänne.
- Ilo tavata. - Kunnia tavata.
Huomaan, että toit koko perheesi. Liittyvätkö he myös tutkimusretkeen?
Ei. Annoin heille mökin, kun olemme kaivoksella.
Se oli erittäin huomaavaista.
Ketkä kaikki ovat siis tulossa tälle matkalle?
Carlos, Hanz, Jon, -
ja tietysti Sophia, Marcel ja minä itse.
- Näyttäisi hyvältä ryhmältä. - Me olemme. Ja tässä on Stephan.
Hän näyttää mökin perheellenne varmistaakseen, että heillä on kaikki tarvittava.
- Mukava tavata. - Samoin.
Minä olen Samantha, ja tässä on Miles ja Emily.
Nauttikaa suurenmoisesta ympäristöstä. Se on kuten sanotaan: -
- luonto kauneimmillaan. - Tuo on kuultu ennenkin.
Suotteko meille hetken?
- Oletko kuullut Jimmystä viime aikoina? - Turpa kiinni.
Lopettakaa tuo.
Haluatko vaihtaa paikkoja? Minä menen kaivokseen, ja sinä voit olla täällä tuomarina.
Haetaan tavaramme.
En pidä hänen perheensä läsnäolosta.
- Hän ei olisi muuten tullut. - He ovat sinun vastuullasi.
He eivät tule koitumaan ongelmaksi. Mutta jos ovat, teet niin kuin sanon.
Älä unohda, että tämä oli minun ideani.
Taidat ajatella, että olemme kumppaneita.
- Me emme ole kumppaneita. - Olet ehkä pannut rahasi tähän, -
mutta tämä kartta kuuluu silti vielä minulle.
Jos tämä kaivos on tyhjä, sinulla on iso velka hoidettavana.
Luulen, että on aika katsoa karttaa.
Emily! Mitä sinä teet?
Voisitko mennä tekemään tuota jonnekin muualle.
Selvä.
Olen tutkinut tätä karttaa ja se on uskomaton.
Se on erittäin kiinnostava. Haluaisin tietää mistä sait sen.
Isoisäni antoi sen minulle.
Huonot uutiset ovat, että jos tämä kartta on oikeassa, -
luola romahti tällä alueella tässä eli emme voi mennä pääsisäänkäynnin kautta.
Se sisäänkäynti on järven pohjoisosassa.
- Liian iso riski. - Mutta täällä on erillinen käynti.
Varmaan asennettu, kun kaivos kasvoi liian isoksi pelkälle pääsisäänkäynnille.
Sitä on varmaan käytetty vain hätätienä onnettomuuksien varalta, kuten tämä oli.
Tunnelit menevät 600 metrin syvyyteen ja siellä on monta kilometriä jakautuvia käytäviä.
Ja sitten on tämä merkki tässä, -
joka arvaukseni mukaan sisempi romahduspaikka.
Mutta en ole varma ennen kuin olen siellä, enkä ole varma pääsemmekö esteiden läpi.
Mieheni ovat ostaneet laserpulssikiväärejä, -
erityisesti säädetty, jotta noiden kivien läpi päästään.
Unohda kivet. Sinun pitäisi nähdä, mitä pystyn tekemään kuormajuhdalle.
- Hienoa! - Vitsailin vain.
Muista, että tämä kaivos on vanha ja epävakaa.
- Siellä voi hyvin tulla toinenkin romahdus. Älä huolehdi.
Palkkasit minut tuomaan teidät takaisin turvallisesti. Ja sen teen.
Meidän kaikkien pitäisi nukkua kunnon yöunet.
Luulen, että tarvitsemme sitä.
Tämäpä on painava.
Miles, ei. Sinä et tule mukaan tälle matkalle.
Ymmärsinkö oikein: tyttö saa mennä, mutta minä en?
- Hän on asiakas. Sinä et. - Osaan kyllä. Olen tarpeeksi vanha.
Ei, Miles.
- Sinähän olet pistemieheni? - Niin?
Sinun pitää olla täällä äidin ja Emilyn kanssa.
Sinun pitää turvata selustani. Se on tärkeää minulle.
- Mutta, isä... - Ei muttia. Asia on loppuunkäsitelty.
Hyvä on.
- Missä Emily on? - Luulen, että hän on tykästynyt Stephaniin.
- Mahtavaa. - Tiedän.
No ainakin se vie hänen ajatuksensa pois sinun lyömisestä.
Kiitos.
- Ole varovainen siellä, kulta. - Aina.
Sanoit aiemmin, että nämä kaivokset ovat 600 metriä syviä.
- Suunnilleen. Kyllä. - Kuinka syvällä olet ollut?
Noin 600 metrissä.
Mikä on kaikkein petollisin asia, joka on tullut vastaan siinä syvyydessä?
Vaimoni.
Mielestäni naiset voivat olla petollisia missä syvyydessä vain.
Jos totta puhutaan siitä tutkimusretkestä, - niin törmäsimme pohjalla rikkivetyyn.
Heti kun haistoin sen, käännyin takaisin ja kaksi tiimistäni olivat jo tajuttomana.
- Menetitkö ketään heistä? - En. Kaikki tulivat takaisin hyvässä kunnossa.
Mitä nyt muutama päänsärky.
- Oletko ikinä tavannut mitään hirviöitä luolissa? - Tuo riittää, Sophia.
Kaivoksesta ulostuleminen päänsäryn kanssa on juttu sinänsä, -
mutta meneminen sinne päänsäryn kanssa on asia erikseen.
Tässä se on.
Näyttäisi siltä, että joku maksaa sähkölaskun.
Se on varmaan vielä yhteydessä kaupungin linjoihin.
Se vaikuttaa tarpeeksi vankalta, mutta meidän kannattaisi mennä alhaalle vuoroissa.
- Ketkä haluaisivat tehdä neitsytmatkan? - Me olemme ensimmäisiä.
Tulkaa sisään.
No niin, nyt mennään.
- Pitäkää kiinni. - Onnea.
- Miten juot teesi? - Vain vähän sitruunaa.
- Ei ongelmaa. - Kuka tämä on?
Anteeksi. En puhu Ranskaa.
Anteeksi. Joskus unohdan puhua englantia.
- Sanoin etten tiedä. - Ehkä entinen omistaja.
Ehkä. En osaa sanoa.
Mikset sinä mennyt heidän mukaansa?
Minulla on... kuinka se sanotaan, ahtaanpaikankammo.
Hyvä syy.
Ja jonkunhan on katsottava, että vieraamme ovat tyytyväisiä.
Emily? Mitä on meneillään?
Luulin, että menen patikoimaan lasteni kanssa.
Onko meillä teetä?
- Kuka tämä on? - Emme tiedä. Ehkä edellinen omistaja.
- Mitä siis sanot? - Mihin?
Patikoinnista. Hae varusteesi.
Äiti, enkö voisi viettää yhtä päivää sisällä?
Selvä, menen sitten vain Milesin kanssa. Missä Miles on?
- Hän meni kävelylle. - Vietämme lomamme siis erillään.
Hieman hutera, mutta se toimii.
Ovatko kaikki valmiina? Pitäkää kiinni.
Auttakaa minua!
- Hanz! - Auttakaa minua!
- Ota hänestä kiinni! - Auttakaa!
Älä pudota minua!
Äkkiä! Auta minua.
Älä päästä irti.
Älä!
- Oletko kunnossa? - Kyllä. Kiitos.
Se oli mukava aloitus päivälle.
Luulen, että olet ansainnut rahasi jo nyt, herra Palmer.
Mitä seuraavaksi, herra Palmer?
Tuolla edessä on ilmastointiluukku. Menemme siitä. Se vie meidät alas 370 metriin.
Hyvä.
Nämä tunnelit ovat aika ahtaita. Olisi ikävä juuttua niihin kiinni.
Me pääsemme läpi ihan hyvin. Jatkakaa vain eteenpäin, kiitos.
Liikkuisin paljon paremmin 20 kiloa kevyempänä.
Mikä on hätänä?
Nämä reiät eivät ole ihmisten tekemiä.
- Mitä tarkoitat? - Katso.
Iso reikä.
Voi luoja! Mitä nuo oliot ovat?
Mistä ne tulevat? Ne vain jatkavat tulemistaan!
Ulos! Ulos! Ulos!
Menkää!
En ole ikinä ennen nähnyt noin isoja ötököitä.
Pihalle! Liikkukaa!
Huhuu!
Vain yksi suolakivi, että voin sanoa olleeni siellä.
No...
Kyllä.
Uskomatonta.
Katsokaa tuota. Tuo on uskomaton.
Mahtavaa.
Tuo sattui.
Hienoa.
Pysykää lähellä seinää.
Katsokaa mihin astutte. En luota näihin vanhoihin hirsiin.
Tuota kautta emme voi mennä.
Ammun ankkurin kiviin ja voimme heilahtaa yli.
Kiinnike vain köyteen -
ja yksinkertaisesti heilahdus yli.
- Kestääkö se minua? - Kyllä kestää. Tulee takaisin.
Katsokaa mihin astutte ja nojatkaa seinämään. Reunat voivat olla pehmeitä.
Tämä on kartalla näkyvä sisempi romahduspaikka.
- Eikö ole muuta tietä? - Ei näytä olevan.
- Tämä on ainoa reitti läpi seuraavaan pääväylään. - Tästä alkaa hauskuus.
Saanko minä.
Rinnan korkeudelle. Emme voi käyttää liian matalaa, -
ja liian korkea voi pudottaa koko paikan niskaamme, joten rinnan korkeudelle.
Kuten amerikkalaiset sanovat: "Hieman korkealla, mutta silti iskuetäisyydellä. "
Juuri niin.
Kuulit, mitä hän sanoi. Rinnan tasolle ja alapuolelle.
Emme halua tulla haudatuiksi tänne.
- Voinko tuoda sinulle jotain? - Ei, kiitos. Olen kunnossa.
Missä asut?
Pienellä esikaupunkialueella, nimeltä Genevieve. Se on aivan Pariisin ulkopuolella.
- Rakastan Pariisia. - Niinkö? Oletko käynyt?
Kyllä. Ei ole montaa paikkaa, jossa en olisi käynyt.
Se on todella onnekasta noin nuorelle kuin sinä.
Useimmat amerikkalaiset tuntevat vain teemapuistot.
Ei minun perheeni. Ja muuten, kuinka vanhana minua pidät?
- Koska olen 18. - Emily.
Ette kai halua istua täällä koko päivää, vai mitä?
Miksette menisi ulos tutustumaan alueeseen?
- Joko Miles on palannut? - En ole nähnyt häntä muutamaan tuntiin.
- En minäkään. - Tiedätkö, hae tarvikkeesi. Lähdet patikoimaan.
Meidän täytyy löytää veljesi.
Näytät hermostuneelta.
- Hermoja raastavaa työtä, eikö, Jon? - Suksi kuuseen, Marcel.
Sinun pitäisi kunnioittaa minua hieman.
Kuitenkin, olen tekemässä sinusta erittäin rikkaan miehen.
Saat juuri sen verran kunnioitusta kuin olet ansainnut.
- Tämä saavutus tekee lopun typerästä ylimielisyydestäsi. - Pidä varasi, Marcel.
Saat hieman pelivaraa kanssani johtuen menneisyydestäsi Vincentin kanssa.
Mikä saa sinut luulemaan, ettet ole uhrattavissa? Minulla on jo kaikki tarvitsemani.
Meillä ei ole smaragdeja vielä. Ja tiedät tarvitsevasi kaiken avun lastin kantamiseen.
Otan enemmän kuin mielelläni osuutesi, -
jos et sattuisi selviämään.
Apua!
Älä vain seiso siinä, senkin tyhmä! Auta minua!
Totta kai. En haluaisi sinun putoavan.
Miles!
Miles?
Onpa syvä.
Toinen kerros. Iltapuvut. Naisten alusasut.
Ei rohkeutta, ei kunniaa.
- Täällä on toinen kammio. - Ole varovainen. - Kyllä.
- Hanz! - Hanz!
Hyvä on. Laskin vain leikkiä.
- Missä Marcel ja Jon ovat? - He olivat juuri tässä.
- Tupakalla luultavasti. - Käskin kaikkia pysymään yhdessä -
- eikä lähteä vaeltelemaan. - Jotain tapahtui! Jon putosi!
Mitä?
Hän oli tupakoimassa. Hän astui taakseen katsomatta ja putosi. Hän putosi tänne.
- Jon! - Jon!
- Putosi vai? - Hän putosi.
Tuolla hän on.
Voi Luoja. Mitä hänelle tapahtui?
Selvä. Voin auttaa. Olen koulutettu pelastus-elvytykseen.
Ei. Tuhlaamme aikaa. Hän on kuollut. Voimme nähdä sen.
Tuhlaamme aikaa? Se päätös on minun.
- Tutkimusmatka päättyy tähän. - Tutkimusmatka on vasta alkanut. - Mies on kuollut.
- Mitä olet tehnyt, Marcel? - En mitään. - Niinkö? Mikä tuo on?
Naarmu. Naarmutin itseni kun yritin pelastaa häntä.
Anna yksikin hyvä syy, miksen tappaisi sinua nyt heti.
Kuuntele. Jon oli huolimaton ja putosi.
Traaginen hetki, tiedämme molemmat ettemme saa toista mahdollisuutta tähän.
Emme mene takaisin. Onko se ymmärretty?
- Emme voi jatkaakaan. - Kyllä me jatkamme.
Tiesimme kaikki riskeistä. Olemme valmistautuneet tähän.
Puhuminen riittää. Jatkamme.
Haloo. Haloo, Marcel.
- Stephan. - Miksi soitat minulle?
Anteeksi, sinun pitäisi tietää, että poika on ollut kadoksissa siitä asti kun lähdit.
- Minne hän on voinut mennä? - Voinko puhua isäni kanssa?
Hän haluaa puhua Johnin kanssa.
Siinä.
Isä?
Tyttäresi haluaa puhua kanssasi. Poikasi näyttää olevan kateissa.
Olen varma, että hän on kunnossa, mutta ole erittäin varovainen.
Jos vihjaat heille sanallakaan, annan Stephanille ohjeen tappaa heidät.
Onko selvä?
Haloo? Isä.
Isä?
Hei, Em. Mitä on tapahtunut?
Kuka tietää? Miles lähti kävelylle muutama tunti sitten. Ehkä hän eksyi.
- Missä äiti on? - Erosimme. Hän on toisella puolen järveä.
Kultaseni, en huolehtisi. Tiedäthän Milesin. Kyllä hän ilmestyy taas.
Stephan.
Niin?
Vie heidät takaisin majalle ja sido heidät.
Jos he tekevät mitään tavallisuudesta poikkeavaa, ammu heidät.
Herra Palmer on varmaan helpottunut tiedosta, että hänen perheestään huolehditaan hyvin.
- Jos satutat perhettäni... - Ja mitä? - Marcel, älä tee tätä.
Tyttäreni ei ehkä puhu Ranskaa, mutta minä puhun sujuvasti.
Rauhoitu, John.
Tarvitsemme sinua vielä. Se on sinun onnesi.
Niin kauan kuin olet hyödyksi, perheesi on turvassa.
Kun on sen aika, hoidat meidät ulos täältä.
Teet sen ja perheesi on kunnossa.
- Äiti, mitä helkkaria täällä tapahtuu? - En tiedä, mutta isä on pulassa.
Isä pulassa? Stephan otti aseen esiin ja sinä löit häntä päähän puolikkaalla puulla.
Tiedätkö kuvan, jonka löysit mökistä? Löysin juuri sen miehen ruumiin.
En ymmärrä. Luuletko heidän tappaneen hänet?
Kyllä. Ja Marcel käski juuri Stephanin tappaa meidät, ellemme ole kunnolla.
- Entä Miles? Luuletko heidän saaneen hänet? - En tiedä.
Mutta meidän täytyy pysyä rauhallisena ja miettiä hetki.
Miles on kadonnut ja isä on 300 metriä maan alla joidenkin eurohuligaanien kanssa.
- Olen niin tyyni kuin voin. Soitan isälle. - Ei, kuuntele minua.
Jos he luulevat, ettei Stephan ole kanssamme he tappavat isän.
- Voi Luoja. Totta kai. - Mitä?
- Minne muualle Miles olisi voinut mennä? - Kaivokseen.
Loistavaa. Missä se on?
En tiedä. Olin vain niin vihainen isälle, etten kiinnittänyt huomiota. Olen pahoillani.
Ei se mitään, kulta. Löydämme hänet.
Mitä teemme Stephanin kanssa?
Sidotaan hänet.
- Etkö muista mitään? - Yritän, mutta näin kartan vain muutaman sekunnin ajan.
Meillä ei ole varaa virheisiin. Tuleeko mieleesi mitään?
En tiedä. Äiti, minua pelottaa. Isä on siellä alhaalla niiden kaikkien kanssa.
Kulta, hän pärjää kyllä. Hän tietää mitä tekee.
- Mitä he haluavat meistä? - En tiedä.
- Et kai luule, että he tappaisivat... - Kulta, älä ajattele niin.
Meidän täytyy pysyä keskittyneenä.
Näit kartan. Onko siinä mitään selvemmin näkyvää?
Muistan heidän puhuneen kahdesta sisäänkäynnistä.
- Pääsisäänkäyntiä ympäröi tukileiri ja jokin muu. - Kummasta he puhuivat?
En tiedä. En ajatellut meidän menevän sinne.
Hyvä on, kulta, meidän täytyy päästä mökille. On paras hakea apua.
Marcel, mitä oikein etsit?
Anna kartta minulle. Kartta, nyt.
- Se on ihmeellinen. - Se todella on.
- Sytytänkö nämä soihdut? - Kyllä.
- Tämä ei ole se. - Ei lähellekään.
Jos kertoisit mitä etsit, voisin auttaa sinua.
Sinullahan on perheeni ja aseet. En ole menossa minnekään.
Ja tiedän, ettemme ole katselemassa nähtävyyksiä. Joten mitä olet hukannut?
Ei se mitä olemme hukanneet, herra Palmer. Vaan mitä aiomme löytää.
- Koko Euroopan suurin smaragdi kasautuma. - Smaragdeja. Täällä?
Jossain täällä alhaalla makaa jalokivien piilopaikka -
karaattien karaatit ovat arvokkaampia kuin timantit.
- Olet hullu. - Hullu? Enpä usko.
Kauan aikaa luulin sen olevan seniilin vanhan miehen puhetta, -
joka vietti elämänsä viimeiset päivät sairaaloissa ja laitoksissa -
paasaten hirviöistä, jotka vartoivat Morsiussviittiä.
Se oli loputtomien smaragdien huone.
Ja ainoa selviytyjä siitä luolasta oli isoisäni.
Ja kuolinvuoteellaan, hän antoi tämän kartan -
ja olen kuluttanut vuosia päästäkseni tänne saakka.
- On ikävä sanoa, mutta siinä kartassa ei ole smaragdeja. - Ei, ei kartassa.
Mutta hän antoi muutakin kuin kartan. Isoisäni oli köyhä kaivosmies.
Hänellä oli tuskin tarpeeksi rahaa ruokaan, jättääkseen näin laadukkaan jalokiven.
Jos tuo on totta, meidän täytyy hakea Jonin ruumis, -
ja sinun täytyy palata tänne tekemään asiat oikein.
- Niin ei tule tapahtumaan. - Miksi?
Joku muu omisti tämän maan, joku, joka ei ollut ostettavissa.
Ja se mies makaa nyt järven pohjassa.
Mies, jota tullaan lopulta kaipaamaan, ei epäilystä.
Ei, herra Palmer, tämä on lyö ja juokse -retki.
Etsimme smaragdit ja katoamme.
Ammu ne! Ammu ne!
Tuolla on lisää. Tuolla.
Niitä on joka puolella!
- Mitä ne oikein ovat? - Kuoriaisia.
- En ole koskaan nähnyt tuollaisia kuoriaisia. - Ei tuo ole kuoriainen, vaan dinosaurus.
- Turpa kiinni. - Pysykää yhdessä ja varmistakaa selustanne.
- Anna minulle ase. - Ei. - Anna ase. Etkö nähnyt niitä olioita?
- Mikä tuo on? - Hätämerkkivalo.
Tuolla!
- Tapoitko sen? - Luultavasti en.
- Mutta kuulemme sentään kun se palaa. - Kuinka paljon niitä on?
En tiedä. Tiedän vain, että häivymme täältä nyt.
- Emme häivy! Pysymme suunnitelmassa. - Suunnitelma? Mikä suunnitelma?
- Jääminen tänne noiden kanssa on itsemurha. - Hän on oikeassa, Marcel. Tämä on järjetöntä.
Etkö tiedä kuinka lähellä olemme?
Olemme saavuttamassa loputonta omaisuutta, jota olen etsinyt koko elinikäni.
- Pysymme suunnitelmassa. - Näetkö saman minkä minä?
Suunnitelmasi ei pysy koossa. Sen repii palasiksi jättiläiskuoriaiset!
Juuri niin. Tuhlaa ammukset, koska siellä missä on yksi, on satoja.
- Satoja? - Muistatko vaimosi ja lapsesi?
Ne ovat tulossa!
Se on kuollut! Lopeta! Lopeta ampuminen! Lopeta!
Se sortuu!
Kaikki liikkeelle nyt!
- Voi ei. - Tule! Tätä tietä!
Pian! Tule!
- Mennään! Mennään! - Voi Luoja!
Tästä ei näytä tulevan hyvä päivä.
- Luuletko tuolla alhaalla tapahtuneen jotain? - Toivottavasti ei.
Katso. Katso.
Voi Luoja! Mikä tuo on?
- Onko toista reittiä? - Täytyy olla.
- Meidän täytyy häipyä täältä. - Rauhoitu, Sophia. Kaikki hyvin.
- Herra Palmer. - Aina on olemassa toinen reitti. Etsimme jotain.
Ne eivät pysähdy.
- Mitä teemme? - Kevennä kuormaa!
Se toimii.
Tule.
Haloo!
Merkkivalo. Isä, olen täällä!
Mitä se oli?
Ällöä!
Selvä.
Haloo. Stephan.
- Se ei toimi vieläkään. - Luola voi häiritä kuuluvuutta.
Huolehdi vain, että löydät toisen reitin ulos täältä.
Kartta ei ole täysin paikkansapitävä, koska tuo ei ole täällä.
Mutta jos pääsemme tuon kivikon läpi voimme ehkä löytää ulospääsyn.
Ei. Menemme tätä kautta.
- Mutta se vie vain meidät syvemmälle kaivokseen. - Elämä on.
Ei, ei, Marcel, kaikella on rajansa.
Mitä hyötyä näistä hiton kivistä on meille, jos emme elä muuttaaksemme ne rahaksi.
- Olet tainnut menettää järkesi. - Hanz.
Minulle smaragdit ovat riskin arvoiset.
Odotin toisenlaista tukea, Hanz.
Olen samaa mieltä, että tärkeintä olisi päästä ulos täältä.
Mutta koska tuo reitti on tukossa, meidän täytyy käyttää tätä reittiä.
Ja jos se sattuisi viemään meidät Morsiuskammion kautta -
kuten Marcel sanoo, "Elämä on. "
Ne kokoontuvat. Ne palaavat.
Minne menet?
Morsiussviittiin. Sitten hoidan meidät ulos täältä.
- On kylmä. - Olemme melkein 450 metrissä.
Lämpötila on luultavasti laskenut 10 astetta.
- Kaivoskaasua. - Täällä on varmaankin virtaavaa vettä jossain.
Lämpötilan laskeminen saa ruumiin työskente- lemään kovempaa pysyäkseen lämpimänä.
- Ja se tarkoittaa? - Jos nuo kuoriaiset eivät saa sinua, niin sitten nestehukka.
Joten juo niin paljon vettä kuin pystyt.
- Mikä on niin hauskaa? - Hän on huolissaan hyvinvoinnistamme.
Hänen perhettään uhataan aseella, hänet on pakotettu petollisiin paikkoihin -
ja hän haluaa varmistaa, ettemme tule janoiseksi.
Typerä mies. Sinulla on veitsi onko tuo parasta mihin pystyt?
- Hukkaan heitetty mahdollisuus. - Oliko?
Ehkä en pidä verestä käsissäni niin paljon kuin sinä, Marcel.
Sepä ikävää, koska Stephan on todella tyytyväinen verta käsissään.
Sinä senkin...
Varovasti, Marcel. Unohdat asemasi.
- Hyvä on, rauhoitutaan. - Olen rauhallinen, herra Palmer.
Mutta haluaisin tietää milloin ystäväni Marcel päätti pettää minut.
Etkö tajua, Vincent?
Sinua on huijattu alusta saakka.
Tarvitsen herra Palmeria viemään meidät ulos kaivoksesta, -
mutta sinä, ystäväni, olet täysin uhrattavissa.
Niin kuin Jon.
Vincent! Vincent!
- Marcel, mitä olet tehnyt? Tapoit hänet! - Kumpi teistä haluaa olla seuraava?
Nyt riittää! Jos emme tee yhteistyötä, emme myöskään pääse pois tästä kaivoksesta.
Hän on oikeassa, Marcel. Lukumäärä on voimamme.
Hyvä on. Lähdetään liikkeelle.
- Ne tulevat. - Tämä on hullua.
- Odota, Sophia! - Meidän täytyy päästä pois täältä.
Sophia, odota! Sophia!
Sophia! Sophia!
Sophia. Sophia. Sophia.
- Paloiko hän? - Ei. Hän sai päällensä jääkylmää vettä. Täytyy lämmittää hänet.
- Sophia. Sophia. - Nosta hänet ylös. Ne tulevat.
- Vauhtia. Meidän täytyy jatkaa matkaa. - Sophia. - Nosta hänet ylös. Ylös!
Hanz, näetkö mitään?
Näen. Ne tulevat!
- Kiirehtikää. - Niitä on liikaa!
- Meidän täytyy liikkua. - Ei vielä.
Nyt!
Mene. Mene. Mene.
- Mitä ne tekevät? - Taistelevat ruuastaan.
- Mistä ruuasta? - Meistä.
- En näe niitä juttuja enää. - Hyvä, koska teeskentelen, -
- että en nähnyt niitä alkuunkaan. - Kulta, kokeile puhelinta.
- Ei mitään. - Missä auton avaimet ovat.
Luulen, että ne ovat Stephanilla.
Äiti, mielestäni sinun pitäisi yrittää ottaa yhteyttä isään radiopuhelimella.
Ei. En halua saattaa isääsi pahempiin vaikeuksiin.
Jos he saavat selville, että Stephan ei ole täällä, en tiedä, mitä he tekevät.
Äiti, näit ne ötökät. Normaalit säännöt eivät päde tähän.
- Ota nyt yhteyttä isään radiopuhelimella. - Selvä.
Onko joku siellä? Kuuleeko kukaan minua?
- John? John, kuuletko minut? - Ehkä he ovat liian syvällä.
Luultavasti.
Ase on ladattu. Etsitään lisää ammuksia.
Ei mitään.
Bingo.
Hienoa. Lähdetään.
Amerikkalaiset naiset aiheuttavat minulle päänsärkyä.
- Tässä. Vaihda tämä yllesi. Oletko kunnossa? - Kylmä.
Olet todellakin varautunut kaikkeen, eikö vain?
"Haluamme parasta ja voimme maksaa sen mukaisesti. " Niin sinä sanoit, etkö sanonutkin?
- En minä. Vincent sen sanoi. - Olen pahoillani Vincentistä.
- Ei se ole sinun syysi. Ei mikään tästä. - Kerro se perheelleni.
- Jos se ei olisi, olisimme nyt Kreikassa. - Kreikassa on mukavaa tähän aikaan vuodesta.
Niin sitä puhutaan.
Kerro minulle jotain. Kerro minulle Stephanista.
Mitä hänestä?
Onko hän tarpeeksi armoton tappaakseen perheeni?
Kyllä.
Pysyttele lämpimänä.
Nämä ötökät eivät voi olla, vai voivatko? Tarkoitan, että tämä ei vain voi olla mahdollista.
Mahdollista, kyllä. Todennäköistä, ei.
- Mitä tarkoitat? - Muinaiset Egyptiläiset hieroglyfit kuvailevat Osirista, -
alamaailman kuningasta, kuoleman valtiasta, isojen, mustien koppakuoriaisten komentajaa.
Ainoa, mikä arkeologeja ihmetytti oli, kun niitä kuvailtiin ihmisten kokoisiksi.
- Arvelisin, että niitä ei enää ihmetellä. - Ei. Sen täytyy pysyä arvoituksena.
- Nämä oliot eivät koskaan saa päästä pois täältä. - Ei, eivät voikaan.
- Kuuntele neuvoani, jos haluat pysyä hengissä... - Kerro vaan?
Ei ole järkevää heittää puukoilla aseistettuja ihmisiä.
- Se oli järkevin asia, mitä olen tehnyt, Hanz. - Kuinka niin?
- Koska nyt tiedän kenen puolella olet. - Oman henkesi kustannuksella?
Älä viitsi, Hanz. Jokainen tietää, ettet poistanut pilottia pelistä lennon puolessa välissä.
Riittää. Meidän täytyy lähteä.
Jatketaan matkaa.
- John? Kiitos. - Älä vielä kiitä minua.
Olisi todellakin häpeällistä tappaa kaksi kaunista naista.
- Kertokaapa nyt minulle, missä poika on? - Hän on kadoksissa. Saattaisi olla kaivoksessa.
- Vai menikö hän hakemaan apua? - Kuuntele minua. Olemme vaikeuksissa. Kaikki.
Siellä oli luola tai jokin ja siellä oli isoja olioita. Ne olivat kuoriasia tai jotain.
Nyt riittää! Tiedätkö, kuinka tyhmältä tuo kuulosta? Isoja kuoriaisia.
Päänsärkyni on jo tarpeeksi paha.
Hei, Marcel. Hei?
- Eli pieni poika meni kaivoksille. - Emme tiedä.
Ehkäpä poika leikkii kissa ja hiiri -leikkiä.
Hiiri, tulepas ulos. Tule ulos, missä satutkaan piileskelemään.
Mene seinää vasten!
Hän sanoi, että hänellä oli halkaiseva päänsärky. Eikä hän vitsaillut.
- Mistä ne kaikki tulevat? - En tiedä.
- Meidän täytyy mennä! - Vitsailetko? En poistu talosta.
- Se on ainoa mahdollisuutemme! - Äiti, en lähde ulos!
Ulos! Ulos! Ulos!
- Mistä ne kaikki tulevat? - En tiedä, mutta jatketaan matkaa.
- Luuletko, että isä on kunnossa? - Luulen, kulta. Luulen. Löydämme veljesi.
- Äiti, olen niin peloissani. - Tiedän. Niin minäkin. Kaikki menee parhain päin.
- En tajua. Miksi laskeudumme vielä alaspäin? - Seuraamme vettä.
Se voi johdattaa meidät ulos täältä.
Ja mitä, jos se johtaa kallioseinäisiin umpikujiin?
- Sitten yritämme uudestaan. - Toivotaan, että ei tarvitse.
Merkkivalo.
Kuoriaiset kulkevat joka puolella luolia.
Luultavasti juuri siitä syystä tämän luolan rakenteet ovat niin hauraita.
Nämä oliot ovat luultavasti tehneet kilometreittäin onkaloita.
- Hanz, onko se valmis? - Kyllä. - Kuinka paljon sinulla on mehua?
- Ei paljoakaan, mutta tarpeeksi muutaman ötökän rei'ittämiseen. - Hyvä.
Lähdetään.
Totuus on, että luultavasti ötökät söivät Milesin ja isä on vankina luolissa muiden kanssa, äiti.
Meidän täytyy mennä. Meidän täytyy päästä pois täältä ja hakea apua.
Kuuntele. Ainoa apumme sijaitsee täällä. Miles ja isäsi elävät ja ovat kunnossa.
- Menemme kaivokselle ja otamme heidät mukaamme. Eikö niin? - Selvä.
Tämä on kartassa.
- Saattaa ollakin. Mutta en ole varma. - Ei. Se on täällä. Tunnen sen.
Morsiuskammio on todella lähellä.
Jos jatkamme matkaa tätä alaspäin viettävää mäkeä, -
pääsemme tähän tunneliin, mikä on varmin ulospääsy.
Ei! Menemme tätä tietä, koska smaragdit ovat täällä. Te hölmöt.
Tiedätkö mitä? Et ole enää johdossa. Et edes harkinnassa.
Jos haluat smaragdit, siitä vaan, tekisit meille vain palveluksen.
Mikä teillä on vikana? Oletteko tyhmiä? Mitä?
Olette tulleet näin pitkälle, mutta ette ole edes uteliaita. Olemme jumissa täällä joka tapauksessa.
Meidän täytyy hoidella nuo oliot, välittämättä, mitä tapahtuu. Ettekö halua jotain mukaanne?
Olemme näin lähellä villeimpienkin unelmien ylittävää rikkautta.
- Vai johtuuko se siitä, ettette usko pääsevänne pois täältä? - Odota. Kuulitteko tuon?
Miles!
- Isä! - Miles!
- Isä! - Silta ei kestä teitä.
Miles! Sinun täytyy tulla, Miles.
- Siltä kestää sinut. Olet tarpeeksi kevyt. Sinun täytyy tulla nyt. - En voi.
Nyt sinun täytyy tulla, Miles!
Miles! Ala tulla, Miles!
Pystyt siihen, Miles. Pystyt siihen.
En voi. Pelkään.
Älä viitsi. Pystyt siihen.
- Hän ei selviä siitä. - Miles, sinun täytyy tulla nyt!
Ala tulla!
Miles!
Hei! Miles!
Pidä kiinni, Miles.
Miles, tule. Kiipeä. Tule, Miles. Kiipeä, Miles.
Tule, Miles. Tule. Tule.
- Oletko kunnossa? - Luulen niin.
Mitä nuo ötökät ovat? En ole ikinä nähnyt mitään sellaista.
Ei kukaan mukaan. Mitä teet täällä alhaalla?
- Olin tyhmä, luulisin. - Olit tyhmä, luulisit?
- Jos en olisi niin iloinen nähdessäni sinut, vannon, että... - Kuinka pääsit tänne?
- Seurasin teitä. - Niin, mutta miten pääsit sortuman ohi?
- Tipuin kuoppaan. - Missä Marcel on?
Hän oli takanani hetki sitten.
Maahan.
- Marcel! - Kiirehditään.
Se on kaunis. Tiesin sen. Tiesin sen. Kyllä.
- Viimeinkin. Kaikkien näiden vuosien jälkeen. - Marcel, mitä...
Näettekö? Näettekö nyt? Isoisäni oli oikeassa.
Isä, onko tämä totta? Ovatko nuo todellakin smaragdeja?
- Nämä ovat aitoja smaragdeja. - Ottakaa, mitä pystytte.
Niin, koska ne aiheuttavat ruuansulatushäiriöitä kuoriaisille.
Katsele ympärillesi, Palmer. Katso tätä. Juuri tästä minä puhuin.
- Tarpeeksi kaikille. - Huomaan sen.
- Mutta en huomaa, missä ulospääsy on. - Pääsimmehän näin pitkälle?
- Juuri ja juuri. - Eikä ylipaino tule auttamaan.
Meidän täytyy päästä ulos. Meidän täytyy päästä ulos, nyt.
Tämä on turvallisin paikka täällä. Jos Hanz vartioi ovella, oliot eivät pääse tänne.
Katso meitä. Katso missä olemme. Olemme vankeina kulmassa.
Jos nuo ötökät ryhmittyvät uudelleen ja tulevat takaisin, minkä ne voivat tehdä -
millä hetkellä hyvänsä, ei meillä ole tarpeeksi tulivoimaa puolustautumaan loputtomasti.
- Ne tulevat. Meidän täytyy jättää tämä paikka. - Hän on oikeassa. Meidän täytyy lähteä heti.
- Ei. Odottakaa. - Miksi?
Sortuman takaa tulee ilmaa. Nopeasti! Auttakaa minua näiden kivien siirtämisessä.
- Kaunista. - Pääsemmekö ulos?
- Pääsemme kaikki pois. Vauhtia. - Odota hetki. Täällä on lisää smaragdeja.
Minun täytyy saada smaragdit ensin. Kaunista.
Tämä on ensisijainen käytävä. Se johtaa meidät pääsisäänkäynnin luokse.
Olet väärässä yhdessä asiassa. Ette kaikki pääse pois täältä.
- Mistä puhut? - Jos tämä johdattaa pääsisäänkäynnille, olette hyödyttömiä.
Älä tee tätä, Marcel. Olemme päässeet jo liian pitkälle.
Rakkaani, olet nähnyt liikaa. Olet myös riski.
Ja se todella rassaa minua.
- Hanz! - Herra Jumala!
Hanz. Ota tämä. Olemme päässeet jo liian pitkälle. Tulet kanssamme.
Ei, en voi. En voi liikkua. Ettekä voi kantaa minua.
Menkääpä nyt. Marcelilla on räjähteitä. Se saattaa olla ainoa vaihtoehtonne.
Nyt! Olen pahoillani.
- Olen pahoillani. Olen pahoillani tästä kaikesta. - Älä ole.
Menkää.
- Hanz... - Sophia. Sophia, ole kiltti. Mene.
Mene.
- Onko tämä sitä, mitä ajattelen sen olevan? - Kyllä.
Ja meidän täytyy mennä suoraan sen keskeltä.
Eli ei ole muuta mahdollisuutta kuin mennä läpi tästä?
Ilmeisesti ei.
- Emme voi selviytyä. - Meillä on mahdollisuus. - Kuinka niin?
Niiden ainoa tehtävä on suojella ja ruokkia pesässä olevaa kuningatarta.
Ne eivät hyökkää, kun olemme munien ympäröimiä. Se olisi vaaraksi niille.
Toivotaan, että olet oikeassa.
- Onko se vieläkin perässämme? - En näe sitä.
Miles! Miles!
- Etsi mahdollista sisäänkäyntiä. - Miltä se näyttää? - Tiedän, kun näemme sen.
Sen täytyy olla täällä.
Haluatko varmasti mennä sisään?
En tykkää siitä, miltä tämä näyttää.
Älä viitsi, senkin selkärangaton särki!
- Oletko kunnossa? - Olen.
Tämä ei voi olla hyvä asia.
Meidän täytyy lähteä heti!
- John, mitä teet? - Marcelin räjähteet. Puhdistan tien.
Kuningatar. Tapa kuningatar. Siitä syntyisi sekasorto.
Kuningatar. Toivotaan, että olet oikeassa.
- Tie selvä. Lähdetään. - Tämä on laji, jonka pitäisi kuolla sukupuuttoon.
Miles, auta minua panoksien asettamisessa.
- Hei! Apua! - Em, oletko se sinä?
John, täällä on ötököitä joka puolella! Mitä on meneillään?
- Olen melkoisissa vaikeuksissa tällä hetkellä. - Mikä tuo ääni on?
- Ne lähtevät pois. Äiti, ne lähtevät pois. - Menkää jonnekin turvalliseen paikkaan.
- Rakastan sinua. - John, odota!
Ala tulla!
Menkää!
- Emme pääse pois täältä. - Kyllä, me pääsemme pois!
Mitä tapahtui?
En tiedä.
John! John! John?
Äiti?
Täällä, kulta.
- Sam? Hei. - John?
Etkö tiedä milloin pitäisi lopettaa puhuminen? Olimme satojen ötököiden ympäröiminä.
John.
- Olin huolissani sinusta, senkin pieni kitukasvuinen. - Rakastan sinua.
Miles.
Tuntuu niin hyvältä nähdä teitä.
- Pärjäätkö? - Ainahan minä.
- Mitä aiotte nyt tehdä? - Perheemme tarvitsee lomaa.
Sen olette ansainneet. Olen pahoillani kaikesta tästä.
- Nyt se on ohi, eikä muulla ole väliä. - Tosiaankin.
Herra Palmer...
Nauttikaa lomastanne.
- Sanoitko jotain tylsistä, rikkaista ihmisistä? - Saatamme olla rikkaita, mutta tylsiä emme ole.
Tämän päivän jälkeen tylsä kuulostaa oikein hyvältä.